Leon har dem i samma lag. Missförstå mig inte. Jag gillar 49ers.
Montana och Rice? De kommer gå till historien.
Men fixar de vinstmarginalen?
Fan heller. Inte som Giants.
Jag ska säga dig nåt. Ge mig Simms och Bavaro.
Meggett och LT, för fan.
De är nyckelspelare. De grejar marginalen.
Och dra inte upp Miami. Det finns inget där.
Miami har bara Marino med guldarmen och en fet hejaklack.
De springer dåligt. De är som två oskulder. Hittar inte det jävla hålet.
Därför krossas de hela jävla tiden. Fattar ni?
Jag fattar mig inte på er.
Visst gör de en jävla massa poäng, men de grejar inte alltid marginalen.
Spela på resultatet och satsa hela jävla farmen.
Grisarna, lagården, kycklingarna, den slitna traktorn. Satsa allt.
- Dallas, Amerikas lag? Så fan heller. - Kom igen.
Har du försökt blåsa bookmakern?
Varenda jävel satsar ju på Cowboys.
Därför måste de vinna med två mål bara
för att fixa marginalen. Vad är oddsen på det?
Så gör mig en tjänst. Satsa som fan på resultatet.
Kom igen, killar.
Om du inte är en idiotisk, efterbliven Saints-fan,
och förtjänar att bli rövknullad på 50-meterslinjen.
- Amerikas sport. Fotboll. - Jag hatar fotboll.
Du snackar om min sport.
En minut, grabbar.
Det är showtime.
Okej. Nu kör vi.
Det är en ful ovana.
Nu.
Alla ner på golvet.
- Upp med händerna. - Rör på er.
Ska jag använda den här? Vad glor du på?
- Hur länge? - Två minuter.
Jag ser dig. Sätt fart.
Bingo.
- 1798. - Det var ett dåligt år.
90 sekunder.
Här är det.
Gå upp.
- Vad är det där? - Ingenting. Krimskrams.
En minut.
- Den är inte här. - Den är där.
Okej, 45.
Herregud.
30 sekunder.
Kom igen.
Fram med diamanten. Få se den röda skönheten för 10 miljoner.
Ja, för fan.
Hälsoministern hade rätt. Cigaretter kan döda.
Nej. Åk tillbaka.
- Är det nåt fel? - Åk tillbaka för fan!
TIO ÅR SENARE
Psykodynamiken av tvångsmässigt stjälande är väletablerad.
Man begår en handling för att lindra skuldkänslor,
ett försök att skada en inbillad fiende,
eller en form av hämnd mot dem som berövat en på nåt viktigt,
eller utsatt en för narcissistisk skada.
Men att stjäla trosor från flickornas omklädningsrum...
Det påvisar inget.
Jag har ändå aldrig gillat Freud.
Jag borde kanske inte säga det. Jag är ju en seriös yrkesman.
Jag säger ingenting.
Lovar du det?
Du vet det där du gjorde med trosorna?
Alla gör det. Dina kompisar gör det.
Brevbäraren gör det. Till och med rektorn. Alla runkar.
De som säger att de inte gör det, ljuger.
Mamma säger att jag är sexgalen.
- Hej, Pappa- - Ursäkta. Vem pratar jag med?
- Det är jag. - Nej, min Jessie är åtta år.
Flickan jag pratar med är minst 11.
Får jag prata med din mamma?
- Glöm inte kalkonen. - Kan de inte leverera den?
Det är Thanksgiving. Du kan lika gärna be fågeln flyga hit.
Okej. Fairway, va? Vad är tvärgatan? 74:e?
Du är ett snille.
- Jag är hemma om tio minuter. - Bra. Hej då.
Försvinn.
Kom igen.
Fan också.
BRIDGEVIEW PSYKIATRISKA SJUKHUS
Louis, jag hoppas det är akut.
Min hjälte. Titta.
Hon är inte ett välgörenhetsprojekt, men hon behöver din hjälp.
Jag vet inte. Vi har inte pratats vid på dagar, och kvällen innan Thanksgiving...
- Herrejösses. - Han hade tur som överlevde.
Hon skar biträdet med ett rakblad.
- Han behövde 111 stygn. - Vad utlöste det?
Bra fråga. Hon har varit inlagd i tio år.
Ja, jag ser det. Selektiv mutism, tvångsmässigt beteende...
- Posttraumatiska symtom... - 20 olika sjukhus och 20 diagnoser.
Skyhögt IQ. Såg sin far dödas av ett tunnelbanetåg när hon var åtta.
- Dr Sachs? - Va?
Flickan som bet av huvudena på duvor har anfallit en praktikant.
Hämta vakterna. Be eleven dokumentera angreppet.
Jag förstår inte varför jag är här.
- Min familj väntar hemma. - Nathan, ge henne 15 minuter.
Hon är 18 år och har aldrig gjort en fluga förnär tidigare.
Du och jag står mellan henne och en livstid på Thorazine.
Vad menar du med "du och jag"? Hon är din patient. Ditt fall.
Du är en riktig skitstövel som tvingar mig att säga detta.
Du är bättre på sånt här än jag.
Nathan Conrads berömda handlag med ungdomar.
Elisabeth Burrows är den sorts patient vi levde för innan du blev för fin för mig.
Jag menade det inte så.
- Hon behöver dig. - Jag förstår.
Varför i kväll?
Vi måste göra framsteg före måndag,
annars skickas hon till Creedmore och kedjas vid en säng resten av livet.
Därför behöver hon dig nu. Fem minuter.
- Arnie, Frankie, god kväll. - Dr Conrad. Besöker du slummen i kväll?
- Ja, tyvärr. - Har ni lust med en hålvisitation?
Jag står över, men Dr Sachs är alltid på hugget.
Se upp.
Vad är den nya cocktailen?
Haldol, Droperidol och Ativan.
- Är hon vaken? - Ja, min vän.
- Han bad mig stanna. Ni begår ett misstag. - Kom igen.
- Äter hon? - Varken äter, dricker, sover, badar,
låter nån ta i henne eller säger ett ord.
- Du begår ett misstag. - Nej, hjärtat.
Dr Sachs, han bad mig att stanna.
Jag ska tala med honom, Louise. Jag lovar.
Varför så tungt artilleri?
Det krävdes fem män för att slita bort henne från killen i Rockland.
Finns det nåt mer att berätta?
Nej.
Kan du öppna dörren?
- Är du okej? - Om jag är okej?
- Ja. - Jag är okej.
Hej.
Elisabeth, jag heter Dr Conrad.
Jag är psykiater.
De säger att du inte ätit på flera dar.
Jag kan förstå det.
Jag har jobbat på det här sjukhuset. Jag vet hur maten är.
Får jag ta pulsen på dig?
Det betyder att jag måste ta i dig.
Så där går det inte till.
Personer med katatoni har ett slags formbar flexibilitet.
Det betyder att en obekväm hållning fasthålls.
Det ligger nåt bakom det här, Elisabeth.
Du är mycket skicklig på det du gör.
Vill du prata om nåt?
Det gör inget. Vi känner knappt varandra.
Du måste ha varit väldigt rädd för att göra det du gjorde mot den där mannen.
Jag vet att du var arg, för jag såg fotona.
Men jag vet också att du plågas svårt,
för ingen är här utan orsak.
Vi får pratas vid nästa vecka.
Du vill ha vad de vill ha.
Eller hur?
Vad de vill ha?
Elisabeth. Vad de vill ha?
Jag berättar det aldrig.
Inte för nån.
Vad de vill ha?
Hallå?
Vem är du?
Fem mot tre att käringen inte har kabel. Jag måste se sporten.
Middan är över.
- Läget, Tony? - Bra. Kul att se dig, doktorn.
Hallå?
Det här liknar familjen Conrads hem.
Det doftar som familjen Conrads hem.
Och det är alldeles för varmt, precis som familjen Conrads hem.
Men det låter inte som familjen Conrads hem.
Hej älskling. Jag letar efter en liten flicka.
Cirka 1,30 lång, ljusbrunt hår.
Vart tog hon vägen?
Om jag inte hittar den lilla flickan,
måste jag gå ner och skaffa mig en ny liten flicka.
Jag är tillbaka om tio minuter.
- Hej pappa. - Hur mår du?
- Titta vad jag gjorde på teckningen i dag. - Så vackert. Vilka färger.
- Vilken fantasi. - Det är min fantasi, jag lovar.
- Borde inte du sova nu? - Jag kan inte. Jag har psykiska problem.
- Vadå för psykiska problem? - Jag är neurotisk.
- Du har varit på mitt kontor igen. - Jag lånade häftapparaten.
- Säg god natt till mamma. - Du är sen.
- God natt, mamma. - Har du borstat tänderna?
- Ja. - Får jag lukta?
Underbart.
Monkey får ligga bredvid dig på den här sidan.
Och Sally här för att hålla dig sällskap.
Du har haft en dålig dag.
- Varför säger du det? - Rynkad panna.
Jag har rynkad panna för att klockan är efter tio och du fortfarande är vaken.
Var var du i kväll?
Jag arbetade.
Varför?
Jag hjälpte en ung flicka.
Okej. Men det kommer kosta.
Okej. Vad blir det?
En kram, två pussar.
Du är tuff, du. Okej, här är en kram.
Och en puss.
Två pussar.
Är Bart Simpson med i paraden i morgon?
Han blir med i paraden om du sover nu.
Jag tror inte de bryr sig om jag sover eller inte.
- God natt, stumpan. Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Låt mig hjälpa dig. - Tack.
Vackert.
Vad är vackert?
- Din skinnjacka. Den är vacker. - Jaså.
- Läste du om Manhattan Bridge? - Nej.
Den var felbyggd. Flyttade sig tre meter.
- Syd Simon. - Vi ses senare.
- Vad kan jag stå till tjänst med? - Vad har vi?
Kvinna i vattnet, oidentifierad.
Troligen i tjugoårsåldern.
Det syns på huden att hon legat i vattnet i två, tre dar.
Så här års, när vattnet är kallt, kan det vara längre.
Två dar, max tre.
Hennes händer var bundna. Har de hittat nåt rep?
De letar fortfarande.
De hittade ett lik till för några dar sen.
- Nära Battery Park? - Ja.
Offret var en medelålders man. I förrgår.
- Jag vill ha preliminära uppgifter i kväll. - Dröm vidare. Jag har flera fall.
Jag har planer inför Thanksgiving. Var bussig, va?
- Du kan få dem tidigast i morgon. - Tack.
Men på morgonen.
Bilar har nu bärgats, vägarna plöjts till trottoaren,
så att det årliga kalkonloppet på 8000 meter...
8000 meter? Det låter inte rätt.
Du får inte distraheras.
Här är du, helt immobil,
helt utsatt,
och tämligen sårbar.
Du behöver nog ett bad.
Vet du vad? Jag har redan badat i dag.
Jaså?
Men du fick väl inte Nathan Conrads fantastiska specialbad?
- Nej. - Nej, det fick du inte.
Jag har inte fått det än.
Ganska hett. Det är väl inte för hett, va?
- Nej, det är skönt. - Bra.
- Vi måste vara tysta. - Det är du som är högljudd.
Var beredd på att dö av njutning.
Jessie, kom så gör vi utförsåkaren sällskap.
Jag hörde det där om utförsåkaren.
Du drömde, älskling. Jag sa ingenting.
- Det var isigt. - Jag vet det.
- Och blåsigt. - Det var rena helvetet.
- God morgon. - Sover hon än?
Jag vet inte.
Jessie? Kom nu. Paraden börjar snart.
Okej. Då får jag väl gå ensam.
Se alla vagnarna själv.
Kom nu. Frukosten kallnar.
Har hon nåt nytt gömställe?
Säkert. Hon har farit runt som en vildkatt hela veckan.
Jessie. Kom med detsamma.
Ät du innan det kallnar.
Nathan? Hon skulle väl inte gå ut på balkongen?
Hon är inte där. Hon vet väl bättre än att gå ut utan att fråga?
Jessie. Kom genast.
- Hon har tappat en socka. - Va?
- Hon är borta. - Vad menar du?
- Vänta. Var är hon? - Nån tog sig in.
- Nej. Hon är i hallen... - Nån tog henne.
- Ingen tog henne, Nathan. - De klippte av kedjan på dörren.
Va? Ring polisen.
Jag får ingen ton. Hallå?
Lägg på. Det här är ett nödfall. Det är nåt fel på telefonen.
- Det är inget fel på den. - Detta är ett nödfall.
Ja, jag vet det.
- Vem är du? - Vi har din dotter.
- Va? - Vem är det?
Vad är din värsta fruktan, Nathan?
- Min vad? - Första chocken gör en knäsvag, va?
- Var är hon? - Hon är oskadad. Jag vill inte skada henne.
- Ge den till mig. - Jag vill ha nåt från dig.
- Nej. - Vad?
Inte förrän jag pratat med min dotter och vet att hon är välbehållen.
Regel nummer ett. Du ställer inga krav. Du lyssnar på mig.
Ring tillbaka när jag kan prata med min dotter.
- Vad fan gjorde du? - Aggie.
- Lyssna på mig. - Nej. Är du galen?
Jag måste försäkra mig om att hon är välbehållen.
Tänk om de inte ringer tillbaka?
- Hallå? - Pappa?
- Mår du bra, gumman? - Har de gjort dig illa?
Nej. Får jag komma hem nu? Pappa?
Det var modigt gjort, Nathan.
- Hur mycket pengar vill du ha? - Jag vill inte ha dina pengar.
Hjälp din fru innan hon bryter andra benet.
Jag klarar mig.
Va?
Nathan, vad är det?
Dra inte för gardinerna. Jag gillar utsikten.
Bra. På byrån vid dörren finns en mobiltelefon.
Jag vet vad du tänker. Gör det inte.
Så fort du slår första siffran till polisen är Jessie död.
Regel nummer två. Försök inte kontakta nån.
Om du gör det, dödar jag din dotter.
Inte för att jag vill det, utan för att reglerna är så. Uppfattat?
- Ja. - Va?
Jag ser dig. Jag hör dig.
Vart du än går, iakttas du.
- Vad säger de? - Om du vill se henne igen,
säg inte ett ord.
- Säg att du förstår. - Jag förstår.
Bra. Du har en pro bono-patient. Hon heter Elisabeth Burrows.
En mycket störd flicka.
Hon har ett sexsiffrigt nummer i huvudet.
Inlåst i sitt plågade sinne. Hon vaktar det med livet.
- Vadå för nummer? - Bry dig inte om det.
Jag behöver numret. Du behöver din dotter. Därför händer det här.
Du är en yrkesman. Det är jag också.
Om vi båda gör våra jobb
kommer det i morgon så här dags vara som om vi aldrig känt varandra.
Åk nu tillbaka till Bridgeview. Ta Rovern.
Ingen polis, inga omvägar. Och Nathan? Aggie klarar sig.
Regel nummer tre. Du har till klockan fem i dag på dig.
Vi måste göra precis som han säger.
- Borde vi inte ringa polisen? - Vi kan inte göra det.
Jag tror honom.
Använd mobilen om du är i fara.
Trevlig Thanksgiving.
Skitstövel.
- Ska inte du och Jessie se paraden? - Hon är förkyld.
Inga tecken på sexuellt övergrepp.
Men hon tycks ha en nackskada.
Blödning i muskulaturen över struphuvudet.
Jag vet inte. Flickan är inte nån av mina saknade personer.
Även tecken på en fraktur på den vänstra spetsen av tungbenet.
Syd. Hur dog hon?
Inget trubbigt instrument.
- Nacken knäcktes. - Av vad?
Av två händer.
Samma metod som på liket som flöt upp vid Battery Park?
Samma skallskada.
Och märkena på kroppen?
Brännmärken från cigaretter. Han torterades.
Och han hade fängelsetatueringar?
Jag behöver också hennes fingeravtryck och tandröntgen. På stubb.
Vet du att det är Thanksgiving?
Du har rätt.
Hoppas inte hennes familj väntar på att hon ska skära kalkonen.
Cassidy, försök inte ge mig dåligt samvete.
Hon hjälpte säkert sin mamma att diska.
Fingeravtryck och tandröntgen, sen drar jag.
Tack, Syd.
Sakta ner.
Kom igen.
Veva ner fönstret, sir.
- Jag är läkare. - Grattis.
- Såg du tubaspelaren på din motorhuv? - Jag måste komma fram.
Jag behöver eskort till Bridgeview-sjukhuset.
Ser jag ut som en jävla helikopter? Ta 57:e gatan som alla andra.
- Han snackar med snuten. Vad ska vi göra? - Ha lite tålamod.
En ung flicka kan dö.
Du kan antingen hjälpa mig rädda flickan...
Eller inte.
Undan. Flytta på er. Kan ni komma hit?
Sätt fart. Dit bort.
Stoppa bandet just där.
Öppna avspärrningen.
Den jäveln. Han får poliseskort genom paraden.
Jag gillar det.
- Va? - Poliseskort. Jag gillar det.
- Du gav mig inte bakgrunden till numret. - Hon vet.
Det här gäller tio års patologi.
Även om hon vet numret är tidsfristen till klockan fem absurd.
Människor är som bäst när de ställs inför orimliga tidsfrister.
Man kan inte bara trycka på en knapp.
Lita på mig. Det funkar inte riktigt så.
Jag vet att det är dåligt betalt. Men du har familjeplikter just nu.
Och Nathan? Tappa inte bort telefonen.
- Doktorn har mandat. - Har han dubbellarmat bilen?
- Nix. - Bra. Vi har honom i fokus.
- Har du nyckel till Dr Sachs kontor? - Ja.
- Lås upp det. - Men han är inte här.
Lås upp.
Jag trodde Nathan förklarade reglerna. Lägg tillbaka mobilen.
Om du bryter mot reglerna är det kört.
Din sjuka jävel.
- Om du skadar min flicka ska jag... - Vadå?
Du skulle just säga nåt personligt.
Tror jag-
- Nej. - Det är bra.
Om din man sköter sig, behöver du inte oroa dig.
En fördel. Det här för er närmare varann än nån skidresa då och då.
Eller svampbad.
Ta upp fjärrkontrollen.
Ta upp den.
Bra. Sätt nu på teven.
Försök med kabelteve.
Nej, jag har sett det här. För mycket våld.
Försök med nåt trevligt familjedrama.
FAR, OIDENTIFIERAD, AVLIDEN
AVSLUTA
TECKEN PÅ SCHIZOFRENI
MANODEPRESSIV
DEPRESSIV... MANI... SJÄLVMORDSBENÄGEN
- Nathan. Vad gör du här? - Du ska inte vara här.
- Hur tog du dig in? Vem släppte in dig? - Du ska ju vara i Greenwich.
Varför är du här på Thanksgiving?
Varför? Jag ska vittna i ett dubbelmord på måndag.
Jag kom hit för att förbereda mig.
Du har tittat i mina mappar. De är mina pers...
- Jag hade gett dig nyckeln. - Har du gått igenom allt?
Nej, jag kom nyss. Men jag har gått igenom huvudmappen. Bara feldiagnoser.
- Jag tror att hon låtsas. - Låtsas?
Hon är en suverän härmare. Det var därför Rockland inte förstod henne.
Hon är oerhört adaptiv. Hon antar andra patienters symtom.
Hon är en skenbar schizofren.
Det kan inte bara vara spel för galleriet.
Då vore hon en simulant i världsklass.
Det måste ligga nån äkta sjukdom bakom.
Hon har klassiska posttraumatiska stressymtom. Hennes PTSD är äkta.
Att se sin far dö var början.
Hon tror också att nåt eller nån är ute efter henne.
Därför har hon varit institutionaliserad de senaste tio åren. Hon vill vara det.
20 olika sjukhus,
20 olika diagnoser.
Hon låtsas allt. Det gör väl henne till en mycket begåvad ung dam?
Eller desperat.
- Louis? - Ja?
Vet nån mer än du om att jag behandlar Elisabeth Burrows?
Alla. Jag skrev upp det i går kväll efter du gått.
Jag trodde du skulle komma tillbaka.
Jag har aktiverat din kod också. Öppna, tack.
God morgon, Elisabeth.
Mår du bättre?
Jag tog med mig nåt.
En chokladkalkon.
Sockret hjälper till att bryta ner alla mediciner.
Tycker du om Thanksgiving? Det är min favorithelg.
Vill du känna?
- Förlåt? - Jag såg att du tittade.
Jag vet vad du försöker göra. Du vill genera mig. Det är lönlöst.
Den andra doktorn?
- Dr Sachs. - Ja.
- Jag gillar honom inte. - Jag kan förstå det.
Jävligt roligt.
Jag måste fråga dig nåt viktigt.
Men först vill jag visa dig nåt.
Jag har en dotter. Hon är åtta.
Men uppträder som om hon vore 18.
Hon heter Jessie.
Jag har några av hennes favoritsaker här.
Det här är hennes bok.
Vi har läst den så många gånger att den börjar bli utsliten.
Och det här... Hon gillar att rita roliga bilder av mig.
Och det här.
Det här är Sally.
Vill du ha en av sakerna?
Jag ser till att sjukhuset låter dig behålla den.
Men du får bara välja en.
- Vad fan är det här? Toys "R" Us? - Ska jag välja åt dig?
- Dr Conrad? - Ja?
Försvinn.
Nej.
Jag vill att du går.
Nej. Vi har inte pratat klart.
Jag vet vad du försöker göra.
Du vill genera mig. Det är lönlöst.
Vad heter du?
Vilket långt hår du har.
Mitt brukade vara lika långt, men jag fick klippa det.
Vad har du runt halsen?
Det är oartigt att inte svara på frågor.
Det är en symbol.
- Vad betyder den? - Prata inte.
Elisabeth, jag måste få veta nåt.
Jessie.
Jessie? Min lilla flicka heter så.
Vill du se vad Jessie ritade?
Vet du vad? Jag visar dig bilden om du svarar på min fråga.
Är det värt ett svar? Och jag menar inte bara ett ja eller nej.
Kanske.
Jag ställer min fråga nu.
Är mannen du skadade i Rockland...
Har det nåt samband med det hemska som hände dig i tunnelbanan?
Spring.
Spring, raring, spring.
- Jag visste inte vad du pratade om. - Spring.
Jag visste inte vilka "de" var eller vad "de" ville.
- Nu vet jag. Jag vet hur desperata de var. - Gå.
Jag vet hur viktigt det var för dig att dölja det.
Jag frågar bara...
Elisabeth, du måste...
Förlåt.
Du misslyckades.
Hon har väl fortfarande dockan?
- Ja? - Det gick ju bra.
Jag kan vinna hennes förtroende. Men utan mer information famlar jag i mörkret.
- Svaret finns framför dig. - Jag har gått igenom hennes journal.
- Titta då närmare. - Du säger...
Nathan. Klockan är 12.22.
Jag är övertygad om att de stötte på flera giftiga arter.
Som den här. Se på.
Se hur gadden står rakt upp. Han är sur.
Han för gadden över huvudet, redo att greppa och stinga.
Nu försöker han återhämta sig.
Sofia.
Signora, vem har stökat till i köket?
Äggen är slut...
Vilken röra...
Vad har hänt?
Sofia, varför är du här?
Dörrkedjan är trasig.
Jag hade sönder den. Mr Conrad lagar den.
Signor Conrad bad mig laga mat i kväll.
Va?
Kalkon? Nej, ingen tacchino.
Ingen telefon. Ge den till mig.
Hallå.
Gör dig av med henne.
Sofia, ingen tacchino.
- Några fler besökare? - Nej.
Ja, bruden. Ta av dig den.
Jaha. Gör som du vill.
FLICKA IRRADE RUNT PÅ HART ISLAND
MORDOFFRETS BARN UPPHITTAT
Jag måste gå. Ring senare.
Har du sett det här?
Vad är det? "Flicka irrade runt på Hart Island"?
- Var hittade du det? - I hennes mapp på ditt kontor.
"En ung flicka hittades bland kistorna på Hart Island."
Ungefär när hennes far dog. Borde kolla det med barnavårdsnämnden.
Kan de ha lämnat henne utan tillsyn? Bisarrt.
På en ö i East River?
Jag såg Sarah för två dar sen. Hon skulle träffa sin kille i Greenwich.
- Hon kanske är med honom än. - Kanske. Vänta lite.
Jake. Bricka 57, och bara ansiktet.
- Det stinker här inne. - Jag vet. Andas genom munnen.
- Jag har aldrig sett ett lik. - Du klarar det.
- Jag kommer spy. - Det gör inget.
Kom nu.
Jag måste svara. Men jag finns här.
Cassidy. Hej älskling.
Ja. Ta ett-tåget för jag kommer vara vid Penn Station klockan två.
- Säg klockan sju i stället. - Jag lovar.
Lova inte.
Va? Ja, jag är nästan klar.
Ja, jag är på bårhuset. Hej då.
- Sökningen i straffregistret. - Vi fick en träff.
Leon Edwards Croft.
- Jösses. 15, 20 arrester? - En småskurk som inte kommer saknas.
- Har du kört honom mot kända förbrytare? - Självklart. Är jag inte ett proffs?
Såja.
Varför skulle nån göra så mot Sarah?
Killen med brännmärkena, Croft? Han var gängets chaufför.
De slog till mot banker. Här, Jersey, Delaware, Virginia.
Ostraffad före -91.
Och tre av hans polare avslutade just ett tioårigt straff i Attica.
Patrick Barry Koster. Han var den sista som kom ut. 4 november.
4 november.
Var Croft en tjallare?
Jag vet inte. Kanske det var hämnd.
Han har inget förflutet. Han kom från ingenstans.
Ja, det är det enda han nånsin satts dit för. Han är ett spöke.
Det är honom jag behöver prata med. Tack.
- Var försiktig. - Ja.
Du valde Jessies favoritsak.
Hon och Sally har varit oskiljaktiga sen hon var två.
Var är hon?
Var är Jessie?
De tog henne.
Nu är hon livrädd. Lika rädd som du var när du anföll killen i Rockland.
Men hon är bara åtta år.
Hon är inte lika stark som du. Hon kan inte skydda sig lika bra.
Jag är inte bara här för att hjälpa dig.
- Jag hjälpa dig. - Du måste hjälpa mig.
Annars får jag inte tillbaka min lilla flicka.
I dag är det Thanksgiving.
Minns du Thanksgiving?
Ja, jag minns.
Vem var du med?
Min pappa.
Bara jag och Pappa.
Styrka handlar inte bara om att skydda sig själv.
Man måste också våga släppa taget,
speciellt om man håller i nåt så hårt
att man inte ens vet att man kan ha ett bättre liv.
Det enda sätt som du kan hjälpa dig själv på är om du går tillbaka.
Du måste återvända till dan i tunnelbanan.
Jag kan inte göra det. Nej.
Nu gäller det. Huvudhändelsen.
Det är det enda sättet du kan hjälpa min flicka på.
Nej.
Lyssna på mig. Männen som har Jessie
är samma män som du är rädd för, männen som skickade biträdet på dig.
- Jag vill inte höra. - Allt de vill ha är ett nummer.
- Du vill ha vad de vill ha. - De vet att du vet det.
- De dödar min flicka om du inte säger det. - Sluta.
Pappa.
- Ett telefonnummer? - Nej.
- En adress? Ett konto? - Jag vet inte.
- Ett bankkonto? En kod? En plats? - Nej.
Vad är det?
Vad är det för fel? Tappade vi kontakten?
Nej, allt funkar.
Lämna honom i fred.
Din far är borta.
Ingen kan göra honom illa igen.
Min lilla flicka lever fortfarande.
Jessie lever.
Dr Conrad...
Jag är rädd.
Jag vet. Förlåt.
- Skit också. - Det gör inget.
- Elisabeth... - Jag ska försöka.
Du klarar det.
Det var länge sen vi åt frukost.
- Ja. - Jag önskar vi hade ostburgare.
Den bästa kalkonen du ätit.
Passa dig så att jag inte slänger in dig i ugnen med den.
Jag älskar dig, pappa.
- Vad är det där? - Det är en spruta på 5cc,
med en 10-kalibrig kanyl och 500 mg natriumamytal.
Varför inte hälla i henne en flaska Jack Daniel's och köra en pistol i hennes mun?
Händelsen ligger precis under ytan.
Hon borde reagera vackert på Amytal.
Svara.
Svara i telefonen.
Säg att allt är bra,
och att du övergår till plan B.
Allt är bra och vi övergår till plan B.
Det är ett läkemedel.
Du kände till numren och du satte dit mig.
- Jag lovar... - Berätta varför annars...
De har tagit min flickvän. Sarah är gisslan.
- Han dödar henne om han inte får numret. - Din flickvän?
Han har min dotter.
- Han har min lilla flicka. - Jag visste inte det.
Förlåt. Jag visste inte.
Du måste få fram numret. Sen försvinner han. Så enkelt är det.
Dr Sachs?
- Ja? - Polisen är här.
- Polisen? Vadå för polis? - Jag vet inte.
- Vad vill han? - Hon. Det sa hon inte. Hon är på kontoret.
Jaha.
- Säg att jag kommer strax. - Då så.
- Han sa bestämt inga poliser. - Du måste gå till ditt kontor.
Var lugn och gör dig av med henne.
Om vi inte har det halv fem, går vi till plan...
Jordnötssmör och sylt. Vad är det för sylt?
Hallå där.
- Jag är Louis Sachs. - Polisassistent Cassidy.
- Söt flicka. Er dotter? - Hon?
Nej, det är inte min dotter. Vad kan jag stå till tjänst med?
- Jag är här för den här kvinnan. - Vad är det med henne?
- Känner ni henne inte? - Nix.
Hon jobbade på sjukhuset i fem månader. Hon var inneboende.
Jaså? Vi har många inneboende.
Hon jobbade på den avdelning ni överser.
Märkligt. Då borde jag veta vem hon är.
Men det gör jag inte. Så det måste vara ett misstag.
- När såg ni Sarah sist? - Assistenten.
Jag har sagt det och säger det igen. Jag vet inte vem hon är.
Vart ska vi?
- Har ni en advokat, sir? - Va?
- Har ni en advokat? - Vad pratar ni om?
- Känner ni inte Sarah? - Nej, varför dra in advokater?
Ni vari Central Park för en vecka sen. Hon sa det till sin rumskamrat Vanessa.
- Känner ni Vanessa? Hon känner er. - Jag känner inte henne heller.
Jag ska läsa era rättigheter.
- Mina rättigheter? - Ja, men först...
- Vad gjorde jag? - Jag vill att ni gör mig en tjänst.
Det här var förra helgen med er, vid fontänen i Central Park.
Ni tog bilden. Och här är hon nu.
Ni tog den här, den här tog jag. Vem tog den bästa bilden?
- Det är inte Sarah. - Visst är det henne, på bårhuset.
- Nej, det är inte Sarah på bårhuset. - Jag jobbar på mordroteln. Det är Sarah.
Bårhuset?
- Det är inte hon. Det var inte uppgörelsen. - Uppgörelsen?
Berätta vad den jävla uppgörelsen är.
Vem ingår i den? Är han med? Och han?
Berätta vem som ingår i uppgörelsen.
Han sa att vi hade till klockan fem i dag. Det är ett misstag.
Det är inget misstag. Vilka är "vi"?
Vi är så jävla nära. Vi behöver bara en halvtimme.
- Dr Sachs, vilka är "vi"? - Det är inte Sarah.
Ödsla inte min tid och berätta vilka "vi" är?
Gillar du countrymusik?
Vad har jag sagt om oväsen?
Är du pappas lilla smarta flicka?
Vi får hoppas att din mamma inte hörde det.
Zooma in henne.
Närmare.
- Hon hörde. - Hur vet du det?
Hon slutade andas.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Arnie, jag måste be dig om en tjänst.
Ska du ta en promenad med Burrows?
- Vi drar. Ta med henne. - Mamma, pappa, jag är här uppe!
Ta hand om henne.
Öppna porten.
- På vems tillstånd? - Detta är mellan dig och mig.
Det är därför de kallar det här stället dårhuset.
För jag skulle vara en dåre om jag gick med på det.
Okej. Men jag ville fråga först...
Lugn, Arnie. Det är bara nedsövande.
Ingen fara. Du mår bra om en timme.
Dr Conrad?
Jävlar.
Ursäkta mig.
Säkerhetsbrott. Vidta åtgärder.
En vakt nere. Säkerhetsbrott. Vidta åtgärder.
En guldfärgad Land Rover lämnar just Bridgeview. Kör österut.
- De åker. - Föraren är en Dr Conrad.
Efterlyst för förhör i samband med mord.
Skicka genast en bil till hans bostad.
PLATS: CANAL STREET IRT-STATION
Herregud.
- Vad gör du nu? - En utflykt.
Vänta lite. Vart för ni Jessie?
- Varför flyttar ni henne? - 44 minuter.
Varför flyttar ni henne?
Jag kommer skaffa fram numret.
- Gör henne bara inte illa. - 43 minuter.
Ni har nått New Yorks larmcentral. Var god dröj.
Samtal besvaras i turordning.
Din invalidiserade subba.
- Klarar du det? - Ja.
Undan.
- Det var här det hände, va? - Nej.
När pappa och jag gick hemifrån...
Stor bil, mörk.
Jag hade aldrig sett pappa så rädd.
Han tog tag i min arm. Han sprang.
Jag försökte hinna med.
- Du klarar det. - Okej.
Du klarar det. Sätt fart.
Ingen fara.
Elisabeth?
Det var massor med folk.
Men pappa drog mig fram.
Jag vände mig om.
De var så snabba.
De är fortfarande bakom oss.
De var bara två. Vi hade skakat av oss en.
Pappa tog mig runt hörnet.
Han bad mig gömma mig här.
Lyssna nu noga. Du och Mishka, vänta här.
Det kommer ordna sig.
Russel, var har du varit?
Vad fan finns i väskan?
Jag såg pappas ansikte och han försökte prata med dem.
Det finns inget i väskan.
Var är den, Russel?
Vad händer nu? Elisabeth?
Jag tror inte ett jävla ord.
Elisabeth, vad ser du?
Var är det?
Han i den röda jackan sparkade honom
och frågade "Var är den? Berätta var den finns."
- Hjälp mig upp så berättar jag. - Elisabeth.
- Var är den? - Kom igen, hjälp mig upp.
Alla tittade, men ingen hjälpte till.
Elisabeth, vad ville han ha?
- Jag når honom nästan. - Elisabeth.
- Pappa! - Nej!
Vänd dig om. Upp med händerna.
- Ner på knäna. - Vad ville han ha?
Ville han ha ett nummer?
Jag måste få veta vad han ville ha.
Han vill ha Mishka. Min docka.
- Och var är Mishka? Var är din docka? - Ta hand om den, hjärtat.
- Ja. - Du lever farligt.
Okej. Jag har det du vill ha.
Bra. Jag lyssnar.
Jag tänker leverera det till dig personligen.
Det har vi inte tid med.
- Vi har inget val. - Du är modig igen.
Det är bästa sättet att få din dotter dödad.
Om du nu inte missar tidsfristen, som är mindre än tre minuter borta.
Regel nummer ett. Ingen mer klocka.
- Va? - Du hörde mig.
- Vi träffas där. - Var?
Jag tror du vet var. Och regel nummer två, jag vill prata med min dotter.
Hör du mig? Jag vill prata med min dotter nu.
- Pappa? - Mår du bra, gumman?
Ja. Kom och hämta mig nu.
Jag är på väg, hjärtat.
- Nåt annat? - Regel nummer tre. Ingen mer telefon.
Jag har ett akut sjukvårdsfall. Du får tillbaka telefonen sen.
- Aggie? - Lever hon?
- Hon mår bra. - Var är hon?
Aggie, lyssna på mig.
Vad är det? Ringde du polisen?
Aggie?
Nej, men nån gjorde det.
Vet de vad som händer?
- Inte än. Lyssna. - Jag är här.
Hämta hem henne.
FÄRJA TILL HART ISLAND
Vad gör du där nere?
Det där är min båt. Vart ska du, ditt arsel?
Vart ska du? Kom tillbaka.
Dr Conrad.
Du är ansvarsfull.
Jag vill se henne.
Jag vill se henne nu.
Grymt ställe för en semester, va?
Hej Elisabeth.
Jag har tänkt på dig varje dag de senaste tio åren.
Du har säkert tänkt på mig också.
Jag vet att du gått igenom mycket. Men det har jag med.
Din far svek oss båda.
- Var är min dotter? - Hon har inte gett det till dig.
- Var är hon? - Hon ger det inte till dig.
- Jag vill se Jessie. - Var är mitt nummer?
Du får ingenting förrän jag ser...
Vi pratade om tapperhet i dag.
Det är inte bra.
Man måste kunna använda de här.
Jag vill se min dotter.
Ja, jag tror att du förtjänat det.
- Max. - Pappa?
- Jessie? - Pappa.
Ingen fara, gumman. Allt kommer ordna sig.
Du har gissat att numret är en grav. Mycket bra.
Och nu då?
Jag avslutar mitt jobb.
Kom igen, Nathan. Uppför trappan.
Där borta, vid bordet.
Och Elisabeth. Inte hon.
För ut henne.
- Pappa? - Allt kommer ordna sig.
Nu ska vi se vad 200 i timmen kan göra.
Peterson. Snyggt jobbat. Du hittade min bil. Var är den?
- Där borta. - Bra. Var är min kille?
Han körde rakt genom stålstaketet vid Corrections-piren.
Sen tog han en båt från den där tjommen.
Han och flickan. Låter lite misstänkt.
- Vart åkte de? - Det är kustbevakningens problem.
Nej, det är mitt problem. Och ditt. Vad finns där borta?
- Var kommer musiken från, Elisabeth? - Radion.
- Var? - Den spelar på båten.
Båten du kom hit med första gången?
Ja.
Det var kallt. Det var blött.
Mina ögon brände, men jag var med pappa.
Hur visste du vem som var din pappa?
De gav honom ett nummer.
Var fanns numret?
På hans kista. De ristade numret på hans kista.
Jag försökte öppna den, men mina fingrar var stelfrusna.
Jag försökte lyfta på locket, men det var för tungt.
Jag kunde inte lägga i Mishka.
Bäst att hon ljuger, Nathan.
Vart tog Mishka vägen? Vad hände med Mishka?
- De såg mig. - Vilka såg dig?
Männen med musiken.
De jobbade. De sa att mina läppar var blåa. De gav mig en filt.
Jag Sa "Min pappa ligger inuti."
"Och jag måste lägga henne bredvid honom."
"Jag måste lägga Mishka i kistan," sa jag.
Vad gjorde de?
De hjälpte mig.
De hjälpte mig att lägga Mishka i kistan.
De lät mig stanna hos honom.
Tills...
Vad händer när du grävt upp den här saken?
Du kommer döda mig och min dotter.
Du gillar henne. Jag ser det.
Och när han är klar med oss, är han klar med dig.
Fortsätt gå.
Båten är för charter, inte för att köra runt i på Thanksgiving.
Det är ett polisärende. Gör mig en tjänst, kapten Bligh. Kör båten.
Kom igen, Max. Öppna den.
Ta ut henne.
Ut med flickan.
- Sätt dig. - Pappa.
Släpp mig.
Jag kommer sätta en kula i ditt knä. Sen ger du mig rätt nummer.
Nej.
Nej. Bort med dig.
Få bort henne.
Sitt ner.
Glöm det jävla numret. Hälsa din pappa från mig.
- Hon gav det till dig - baklänges. - Hon gav mig inget.
- Hon minns det baklänges. - Jag har inget, din ljugande slyna.
Kognitiv förvrängning.
Hon skrev det höger till vänster.
Titta.
Hon ser det i en spegel.
Anar du följderna om det här är skitsnack?
Centralen, det här är Cassidy från mordroteln.
Skott avlossade på nordöstra kusten av Hart Island.
Jag är på väg. Jag behöver hamn och flyg.
Tio år av mitt liv.
Jag har minsann betalt den.
Ta hand om dem.
Du är inte som jag, Nathan.
Jag hade dödat den man som tagit min dotter.
Polis. Rör er inte.
Släpp vapnet.
Gör det.
Jag uppfattade aldrig ditt namn.
Patrick.
Är du säker på att jag inte är som du?
Är du säker?
Var det verkligen värt det?
Vad?
Ditt liv.
Absolut.
Den är min.
Hämta den då.
Jag kommer strax, raring.
- Hur går det? - Jag har mått bättre.
Tack.
Kom så går vi.
Subrip by Tomten
Översättning: Susanna Wikman
Swedish